גד ברזילי, ההיבטים החמקמקים של החוק: ליטיגציה כפעולה קולקטיבית, גיליון עדאלה האלקטרוני מס' 10 (פברואר 2005).
מטרת המאמר:  להציג יתרונות וחסרונות בפתרון בעיות ע"י ליטיגציה ( בעיקר מדבר על בעיות מיעוטים (ערבים), אולם ניתן להשתמש בחלק מהטיעונים לעניינים אחרים)
קשיים סוציו-פוליטים וגבולות הליטיגציה:
1. תנאי סף בהפעלת הליטיגציה הוא כסף. היינו גם אם נושא מובא לדיון בבימ"ש ואפילו  יקבל הכרה מבימ"ש לא כל אדם מכאן ולהבא יוכל לפנות לבימ"ש (נגישות כלכלית)
2. ישנן המון בעיות חברתיות פוליטיות שלא ניתן להמירן לשפה משפטית.
לדוגמה: בעיית עוני ורגשות מודחקים של לאומיות- לא ניתן לתרגם אותם בצורה שלימה , כך שגם אם הצלחת לתרגם אותם הרי שהתרגום בהיותו לא מלא מגביל את הסימון של הבעיה עצמה כפי שהיא מוצגת בבימ"ש.

3. בימ"ש אולי יעודד שוויון אולם לא יתן ידו לפעילות אתנית . וגם כאשר מוענק סעד משפטי עדיין יש בעיה עם מי שמבצע אותו . לפעמים מוטל הביצוע בכפיה או על משהוא עויין . מה שהופך את הסעד לחלקי.

4. ליטיגציה לעיתים מסיתה את שימת הלב  הציבורית מהמהות וממקדת את הדיון בליטיגציה עצמה. לכן אימוץ ליטיגציה כמדיניות יפגום ביכולתנו לפתח דמוקרטיה מתדיינת.

משחקי הליטיגציה ללא לגיטימציה.

1. לעיתים עו"ד של מיעוטים לא ישתמשו בטיעונים טובים מחשש שטיעונים אלה ישמשו כהנמקה לפסוק בדיוק בניגוד למה שהם רוצים.: ( לדוג': טיעונים של בטחון לאומי...)

2. המיעוט יכול לטעון רק מול סימפטומים של הפליה ולא כנגד המערכת עצמה (שהיא הרי תומכת בשוויון). היינו טענות מסדר שני שלא מערערות על המערכת אלא על אופן יישום העקרונות. ( חשוב לציין כי זה מוסף עלויות)

3. ברגע שמיעוט בחר בליטיגציה ,הוא זונח אפשרויות מחאה חברתיות אחרות כגון: מרי אזרחי

ליטיגציה וכוח: ליטיגציה היא הליך הדרגתי שנשען מאוד על השגת מודעות בעזרת אמצעי התקשורת. כ"כ יש להבין כי ליטיגציה של מיעוטים היא הליך מרכז כוח ולא מפרק את כוחה של המדינה. הליך מרכז כוח תלוי במדינה עצמה (עד כמה היא מוכנה להעניק)

מיעוט יכול לבחור בדרך משפטית או בין משפטית.
דרך בין משפטית : זה לדוג' אי ציות וכדו..
דרך תוך משפטית: חקיקה או דיון בבימ"ש- אולם בישראל הקואליציות נטולות ערבים, ובכנסת אין רוב ערבי. על כן לדעת ברזילי רעיון הליטיגציה הוא המפתה יותר לשימוש.

3 אספקטים של ליטיגציה כאופציה תוך משפטית:
ליטיגציה המכוונת זכויות, ליטיגציה המכוונת טובין, ליטיגציה שמכוונת תוצאה .
לדעת ברזילי השתיים הראשונות עדיפות כיוון שלהן סיכוי גדול יותר להשפיע מהותית על האידיאולוגיה המשפטית של המדינה . בעוד שליטיגציה מכוונת תוצאה עשויה להסתיים בנצחון מוחלט של מדינת הלאום על המיעוט. ( ז"א יש צורך בשימוש בליטיגציה שתיצור זכויות כלליות ולא תפתור בעיה של אדם ספציפי בלבד)